En fredag sent på eftermiddagen knackar jag på hos Tilde som bor på Internat i en stuga på Furuboda Folkhögskola. Anna, Tildes personliga assistent, välkomnar mig och jag möts av ryssen Gorbatjov eller rättare sagt Lasse som han heter. Det är familjens adopterade hund som är på besök över helgen tillsammans med Tildes pappa Henrik. Tilde sitter uppkrupen i soffan med en skön filt om sig och fortsätter att skämta och skoja om den ryska adopterade hunden.
![](https://furubodaassistans.se/wp-content/uploads/2024/06/IMG_9614-scaled.jpg)
Tilde 23 år gammal är en härligt glad och skämtsam tjej med glimten i ögat. Hon leker gärna med orden och drar gärna en gåta eller två. Hon går sitt andra år i kursen PVI (På väg igen…) på Furuboda Folkhögskola. När jag ställer frågan Vad är det bästa med skolan svarar Tilde: ”-Jag kommer i gång och gör så mycket annars hade jag bara mest suttit hemma och glott.” Pappa Henrik inflikar: ”-Det är den inkluderande attityden. Alla är så vänliga här.” Tilde nickar och instämmer. ”Det är så normalt att vara här. Alla är så normala mot mig. Det är ingen som tittar snett för att jag kommer och haltar i korridoren.” Pappa Henrik berättar att Tilde har tidigare gått en motsvarande linje på en annan Folkhögskola men detta är sju resor bättre.
Tilde född i Karlskoga -98. Är syster till två, har en storebror och en lillasyster, samt en mamma och pappa. Vid 5 års ålder började Tilde på ridskola då hon alltid har älskat hästar. Trots att pappa Henrik själv hatade hästar föll det sig oftast att han fick följa med Tilde. ”Jag kunde inte förstå hur man kunde ha 200 kg med egen vilja mellan benen” säger Henrik och ler. Pappan i hästboxen bredvid berättade att det var några gubbar som red på söndagar och att han fick gärna komma och göra dem sällskap. Han testade och fick en helt ny upplevelse och uppfattning. ”Det är Tilde som har lurat mig”, säger Henrik med ett skratt som idag arbetar deltid med hästar. ”Ja, jag kurerade pappa” säger Tilde med ett stort leende.
Det var våren -10 som Tilde mötte sin själsfrände.
Familjen flyttade till Hammarö och till Tildes stora glädje hade granntanten en hästgård. Varenda kväll efter skolan, varje ledig stund var hon bland hästarna. Hon fick en särskild kontakt med den isländska hästen Màni (uttalas Mauni) som betyder Måne på isländska. Efter ett långt och härligt sommarlov berättade hästägaren att hon skulle flytta och bli tvungen till att sälja Màni. Jag var förtvivlad och bara grät, berättar Tilde. Så kom julen och det visade sig bli den bästa julen någonsin, säger Tilde. I ett utav paketen låg Mànis pass. Mamma och pappa hade köpt honom. Så oväntat. Nu var han min! Det kommer alltid vara den bästa julen ever. Han är min bästa vän. Min själsfrände.
Den 15 augusti 2014 på vägen hem från stallet blev Tilde påkörd av en biljävel, som hon själv uttrycker det. 16 år gammal. Tilde fick mycket svåra skallskador och låg 3 veckor i koma. Efter 10 månader på sjukhuset kom hon hem igen till familjen men då med personlig assistans i sitt liv. Hon lever idag med en förvärvad hjärnskada, konstant smärta, minnesförlust, problem med uthållighet och trötthet. Närminnet är det jobbigaste säger Tilde. Vägen dit hon är idag har stundtals varit lång. Hon har på nytt fått lära sig att svälja, prata, sitta upp, stå och till sist med vingliga ben börja gå. Neurologen var väldigt imponerad över hennes framsteg på så kort tid. Det är med hennes enorma envishet som har tagit henne dit hon är idag.
”Envisheten är din superkraft men ibland även dina assistenters matthet”, inflikar Anna med ett leende, en utav Tildes personliga assistenter. Jag slåss utav deras härliga och humoristiska relation till varandra och frågar Vad är det bästa med dina assistenter? ”- Att de alltid är med mig. Oavsett hur psykiskt ensam jag känner mig är jag aldrig själv rent fysiskt. De hjälper mig att kunna leva ett ganska självständigt liv trots min förvärvade hjärnskada. De är möjliggörare och lyfter mitt självförtroende”, svarar Tilde. Med glimten i ögat och nära till skratt inflikar hon ”De kommer även med allt jag vill bara jag ber om det”.
![](https://furubodaassistans.se/wp-content/uploads/2024/06/Tilde-o-pappa-Henrik.jpg)
Under Tildes första år på Furuboda Folkhögskola köpte deras dåvarande assistansbolag i Karlstad assistans genom Furuboda Assistans. From den 1 september är Tilde nu kund direkt hos Furuboda Assistans. Vad var det som gjorde att ni ville byta assistansanordnare?
Pappa Henrik svarar: ”- Furuboda Assistans är ett strå vassare. Den fantastiska framförhållningen! När Tilde började i skolan var personalens schema lagd för hela höst- och vårterminen. Malin, enhetschef, började planera med endast 2,5 månad till skolstart och inom en vecka hade hon fått in 98 ansökningar som personlig assistent till Tilde. Vi hade intervjuer via teams och har nu fått de bästa assistenterna hitintills. Då Tilde går sitt andra år på skolan och bor 40 veckor om året här kändes det mest naturligast att hon skulle ha sin assistans härifrån. Kopplingen till skolan och assistansen är så tajt att det känns bäst att anlita Furuboda Assistans.
”Malin arbetar med rekryteringen i Karlstad inför Tildes kommande jullov och vi är helt övertygad att hon löser det”, avslutar pappa.
Jullovet närmar sig och Tilde ser framemot att fira julen i Karlstad med god mat och att få umgås med sina syskon samt med mamma och pappa. Men det viktigaste av allt är ändå att få umgås med sin älskade häst Màni. ”Han är bara bäst. Hade det inte varit för han hade jag inte levt idag”.
Tilde: Hörde du att fiskbilen krockade igår?
Helena: Nej.
Tilde: Det blev som tur var endast lättare laxskador.
Tilde berättar när en kompis kom och ställde frågan ” Åh Tilde, Tilde, Tilde. Vet du vad jag gjorde igår?” och hon svarade Nej. Då svarade han ”Inte jag heller”.
I det ögonblicket visste jag att vi skulle bli bästa vänner.
Text: Helena J Rosendal